I ett land av myter, och tider av magi,-
-vilar ödet för ett stort rike, på axlarna av en ung man.
Hans namn är... Merlin.
Du där!
Visa dig.
- Ers Höghet. Är ni okej? Är något fel? - Nej, nej, allt är bara bra.
Det är farligt att vara ute, vid den här tiden.
Jag är tacksam att du är så samvetsgrann i dina arbetsuppgifter.
Jag trodde inte att jag skulle hitta er här, Ers Höghet.
Man behöver inte alltid vill vara "Ers höghet", Percival.
Jag saknar den gamla staden. Dess gator, dess människor.
- Så jag återvänder ibland. - Är det så klokt?
Folk ser bara en drottning, när de själva vill.
- Men ändå ... - Och det påminner mig om Elyan.
Och jag behöver det ibland.
Självklart. Jag förstår.
- Jag tror inte att Arthur skulle det. - Jag ska inte nämna det.
Tack.
- Du är sen. - Ursäkta mig.
- Var det något problem? - Inget jag inte kunde hantera.
Fick du tag i det jag bad om?
Det var inte lätt. Detaljer över vilken väg uppbördsenheten tar.
Namn på riddarna, deras vapen, och den dag de avtågar.
- Det har du gjort bra, Gwen. - Men hur kan det främja vår sak?
Nej, min herre! Morgana är för stark. Det är inte rätt tillfälle.
Hur kunde hon göra så?
Hon är inte den Gwen du älskar. Hon är offer för mörk och kraftfull magi.
Om jag förlorar henne, förlorar jag allt.
Vi hittar ett sätt att få tillbaka henne, Arthur. Jag lovar.
S05E09 *With All My Heart*. Översättning: ammi.
Jag tänkte rida nu på morgonen.
Ja.
Vill du göra mig sällskap?
Det blir lite svårt.
Åh. Kanske i eftermiddag, då?
Kanske.
Arthur, är allt som det ska?
- Vad menar du? - Du verkar distraherad.
Inte alls.
Brådskande angelägenheter i riket, det är allt. Förlåt.
Jag förstår. Finns det något jag kan hjälpa dig med?
Det är inte nödvändigt.
- Du har knappt ätit! - Jag ska köra ett träningspass.
Vi kanske ses senare ...
Mina herrar. Här är nya rutten, för uppbördspatrullen. Lägg den på minnet.
Yppa inte förändringen, förrän patrullen är på väg, är det uppfattat?
- Mordred? - Självklart.
Varför ändras rutten, min herre? Det blir ytterligare en dags ritt.
Jag kan inte säga det. Jag ber bara att du litar på mig.
Bra. Ni rider om tre dagar.
Varför lovade jag att hjälpa Gwen?
Jag har ingen aning om vad jag ska göra. Finns det verkligen ingen bot?
Om Gwen har drabbats av vad jag misstänker, så nej.
Du vet vad som hände med henne?
När jag var ung, hörde jag talas om en gammal ritual-
-från den gamla religionen, den kallas, Teine Diaga.
- Teine Diaga? - Den heliga elden.
I ritualen användes alrunerot, som utsatte offret för ofattbar terror.
Deras skrik hördes en mil bort.
När det äntligen var över, hade de inte längre någon egen vilja.
De var slavar under den höga prästinnan, i all evighet.
- Vem utförde ritualen? Var? - Jag har berättat allt jag vet.
Sådana mysterier avslöjades endast för en handfull invigda kvinnor.
Som pojke, fick jag förlita mig på rykten.
Det måste finnas någon som kan hjälpa.
Jag kan tänka mig endast två personer som verkligen kan de gamla sätten ...
En är Morgana Pendragon.
Den andra är Dochraid.
Men du ska veta, Merlin. Dochraid, kan du inte lita på.
Låt henne aldrig få veta din rätta identitet.
Vem vågar träda in i den heliga grottan?
Jag kommer med en framställan till Dochraid.
Ge mig din hand!
Jag känner stanken av fiendskap.
Jag kommer i fred, i vänskap.
Du är ingen vän av den gamla religionen, ingen vän av Morgana Pendragon.
- Stora Dochraid ... - Tystnad! Jag känner dig, Emrys!
Din drottning, finner ingen bot här.
Hur vet du varför jag kom?
Jag är Dochraid! Jorden talar genom mig.
Du är inte välkommen här.
- Avvik! - Jag kan inte göra det.
Inte förrän jag har vad jag kom för.
Vågar du utmana mig, den uråldriga Dochraid?
Du, en ynklig trollkarl!
Och ändå, får jag vad jag kom för.
Jag är en jordens varelse, du kan inte döda mig.
Det här svärdet smiddes i en drakes andedräkt, och styrker min befallning.
Du har inte kraften, att hantera ett sådant vapen.
Jag önskar inte skada dig mer, Dochraid. Säg vad jag behöver veta.
Din drottning är dömd, Emrys. Teine Diaga, har intagit hennes ande.
Bunden vid Silverhjulet, i all evighet.
Hennes kropp är en tom käril, fylld av en annans vilja.
När hon har tjänat sitt syfte, kommer hon att kastas bort.
Hur bryter jag förtrollningen?
Endast den största av trollkarlar, kan försöka något sådant.
Hur?
Du måste resa till Arianrhods gryta.
Där kommer du att behöva alla dina krafter.
För du måste kalla på, Den Vita Gudinnan.
Och det är allt?
Nej, Emrys. Drottningen måste gå ut i grytan.
Vattnet innehåller gudinnans kraft. Bara dess beröring kan läka henne.
Kom ihåg, Emrys, drottningen måste gå ut i vattnet frivilligt.
Om hon luras, tvingas eller trugas,-
-kommer hon att falla ner i avgrunden, och vara förlorad för alltid.
Tack, stora Dochraid. Tack.
Ataese!
Sire? Är allt bra?
Ja, tack.
Om det är något jag kan göra ...
Ursäkta?
Jag ville bara att ni ska veta att jag alltid står till er tjänst.
Det tvivlar jag inte på, Mordred.
Det finns alltför många saker som kan gå fel,-
-och att kalla på Den Vita Gudinnan, är utom min kunskap.
Jag tror inte det.
Merlin, den enda person som någonsin har tvivlat på dina krafter, är du.
Och även om jag lyckas, måste vi få Gwen, till grytan i första hand.
- Och hon går knappast frivilligt. - Jag har redan tänkt på det.
- Tinktur av Kapamaryllis? - Allt studerande har lönat sig.
Det är en kraftfull och farlig drog, Gaius.
Farligare, än en förrädare i hjärtat av Camelot?
Gwen måste vara vid medvetande, när hon går ut i grytan.
Hon måste göra det av egen fri vilja, annars bryts inte förtrollningen.
- Det, ligger utom vår makt. - Nåväl, då är resten ovidkommande.
Men det finns någon som kan göra det möjligt.
Arthur?
Bara han, kan nå den delen av Gwen, som fortfarande är äkta.
- Det kommer inte att fungera. - Du underskattar kärleken, Merlin.
Nej, inte det. Mig. Hur kan jag använda min magi, med Arthur där?
- Han upptäcker mig, ögonblickligen. - Inte om han inte känner igen dig.
Nej, inte en gång till.
Du vet hur ansträngande det är, Gaius.
Jag har inte styrkan att göra det, och samtidigt utföra ceremonin.
Då måste du hitta styrkan.
Den här tinkturen av Kapamaryllis, vad är effekterna?
- Patienten, försätts i djup dvala. - Patienten?
Det används i allmänhet på svårt sårade.
- Hur länge varar det? - Några timmar.
Det måste intas flera gånger om dagen, för att åstadkomma en kontinuerlig sömn.
Men inte längre än i tre dagar.
Det är sant, sire, tinkturen bör inte tas under en längre period.
Annars?
Kroppen kommer inte att tolerera det.
Tack, Merlin.
Tre dagar, är tillräckligt för att rida till Arianrhods gryta.
- Du har gjort resan själv, eller hur? - Det kan jag inte påstå.
Ett missöde, oväntade omständigheter och ...
Det finns ingen anledning att misstänka att det inte kommer att gå bra.
Min herre, om vi inte gör någonting, är Gwen redan tagen ifrån dig.
Merlin?
Att tillkalla den här gudinnan ... kommer det att krävas magi?
Det är en ritual som endast kan utföras av en trollkarl.
Det är det enda sättet, sire.
Trolldom måste bekämpas med trolldom.
- Jag bryter mitt eget dekret. - För att rädda din drottning, din fru.
Då så.
Avgjort.
Det blir en trollkarl. Går han att lita på?
På mitt liv.
Ni försäkrade mig det tidigare, Gaius, när min far dog i händerna på en sådan.
Den här trollkarlen kommer att vara helt annorlunda.
Hur kan du vara så säker?
Jo, sire, den här gången, har jag valt ...
... en kvinna.
Hur var träningen, min herre?
- Bara bra. - Vann du? Förlorade?
Både ock.
Du är en fruktansvärd lögnare, Arthur. Du bär samma kläder som i morse.
Och din rustning är orörd.
Jag är ingen idiot, var du än har varit, så inte är det på övningsfältet.
- Jag. .. - Har jag gjort något fel?
Talat utan tillåtelse? Sagt något jag inte borde?
Jag är din hustru, Arthur! Jag vill inte se dig sårad.
Säg mig nu. Vad bekymrar dig?
Jag älskar dig, Guinevere, mer än du kan föreställa dig.
Det finns inte något, jag inte skulle göra för dig.
Jag vet, men ...
Vad tycker du?
Ah. Den passar dig, faktiskt!
Tack.
Du glömmer en sak.
Tror du att det behövs ett bälte?
Kom ihåg, att ge två droppar varannan timme, för att hålla Gwen, nersövd.
- Tror du verkligen att vi lyckas, Gaius. - Vi måste.
- Vin, milady? - Inte ikväll, tack, Merlin.
En skål.
Min herre?
En skål för ...
En skål för drottningen.
Mig? Vad har jag gjort?
- Bara varit er själv, Ers Höghet. - Du är så snäll, Gaius.
Men borde det inte snarare vara till Camelot?
- Till Camelot. - Ja. Till Camelot.
Du har inte ätit, min herre.
Nej.
Jag ... har inte det.
- Säker på att det är ofarligt, Gaius? - Jag satsar mitt liv på det, sire.
Det kanske du får.
- Hon är fortfarande en drottning! - Det var det bästa jag kunde göra.
Vi måste skynda oss, sire.
Försiktigt.
- Ingen märker något. - Gaius, är du säker på att det fungerar?
Ni skulle bli förvånad över hur mycket vetskap, ålderdom ger er, sir.
Merlin, kom. Vi träffas vid Darkling Wood.
Merlin, om du tappar henne ...
- Jag vet, jag förlorar huvudet. - Bara så du vet.
Fortsätt, pojk! Fortsätt!
Varför jag behåller honom, är för mig helt obegripligt!
- Är du okej? - Hon är mycket tyngre än hon ser ut.
Det kan mycket väl vara skäl för förräderi.
Gaius och Merlin.
Och en kärra med linne.
- Sir Gwaine, Sir Mordred. - Planerar ni att bädda om en säng?
Eller för att tvätta lite kläder.
Rör det inte!
Inte om du inte vill riskera en attack av strålrötefeber.
- Jag har aldrig hört talas om det. - Då är du lyckligt lottad, faktiskt.
Mer lyckligt lottad, än den unge mannen som nyss dog i de här sängkläderna.
De måste brännas omedelbart.
Det sista Camelot behöver, är ett utbrott av strålrötefeber, eller hur?
Självklart inte. Ursäkta.
- Gaius? - Sire?
Vad hette den olycklige unge mannen?
Så att jag kan skicka något till familjen.
Timothy.
Var är Merlin?
Det är okej, sire. Han kommer.
Vad har tagit sådan tid?
Har ni någon aning om hur branta de här sluttningarna är?
Hon ser så oskyldig ut. Så perfekt.
Det är hon fortfarande, Ers Höghet. Den enda ondskan i henne, är Morganas.
Kom, ni måste skynda på.
Gehaele thisne lichaman.
Gestrangeme nu thaet ic beo swithe mihtig
hie to forwarniene
yfel is on ofost!
Trollkvinnan bor vid den västligaste toppen.
Det skulle vara vid den högsta? Så är det alltid, eller hur?
Bäst att komma iväg, då.
Vänta.
Vi är iakttagna.
En av dina konstiga känslor igen?
Det är okej då.
Vi tjudrar hästarna här. Det går snabbare till fots.
- Men packningen? - Det löser du.
- Jag kan inte ta allt. - Jag bär Guinevere.
Hon väger bara hälften så mycket.
Menar du att jag ska riskera drottningen säkerhet, med att bära ännu mer?
Jag kunde bära henne.
- Hon är min hustru. - Jag skulle vara försiktig.
Du är tjänaren.
Fleoge thu swa swa se
windraesgrimsath.
- Dina konstiga känslor ... - De är inte konstiga.
Dumma då. Var kommer de ifrån, tror du?
Är du fortfarande där, Merlin? Säg inte att du tjurar.
Jag tjurar inte! Jag bär en last som en häst skulle digna under.
Det gör dig gott.
- Varför kan det inte göra dig gott? - Jag är redan god.
Nå, kanske jag ...
Merlin?
Merlin!
Emrys, arbetar på att omintetgöra dina planer.
Han tänker rena Guinevere, vid Arianrhods gryta.
Nej!
Du måste hjälpa mig, Aithusa.
Det får inte ske.
Merlin?
Merlin!
Arthur!
Se till Guinevere.
Det har jag redan, sir. Hon sover gott.
Det låter omöjligt.
Drottningen, är världens trevligaste.
Det var aldrig hon. Bara Morgana.
Jag är ledsen att jag inte sa något.
Bra att ni inte gjorde det. Då hade jag aldrig följt efter er.
- Merlin agerade konstigt ... - Är det så ovanligt?
Och uppbördsvägen ändrades.
Du hade en konstig känsla.
Min herre?
Jag är glad att du gjorde det, Mordred. Utan dig hade jag förlorat min arm.
- Jag skulle ha vaknat. - Merlin, om jag litade på din timing,-
-skulle jag ha förlorat både armar och ben, till att börja med.
Det är bra att ha dig med oss, tre är alltid bättre än två, eller hur, Merlin?
Självklart.
- Det är dags. - Jag gör det.
Två droppar bara.
Du litar inte på mig, eller hur, Merlin?
Jag tror att du är en ...
... bra riddare.
Men inte en, det går att lita på.
Det är okej. Jag vet att du har kungens bästa, för ögonen.
Jag önskar bara att du visste att det har även jag.
En dag ska jag bevisa min lojalitet, till dig, och till kungen.
Sen hoppas jag att vi kan vara vänner.
Jag önskar inget hellre.
- Vad menas med de här banderollerna? - Det markerar vägen för pilgrimerna.
Det här är en helig plats för dem som följer den gamla religionen.
- Hur vet du sånt? - Gaius, berättade.
- Hur mycket längre? - Inte långt. Ravinen leder till grytan.
Häråt!
Morgana måste vara nära.
- Gå ni. Jag distraherar den. - Nej!
Du är den ende som vet var trollkarlen finns.
Få Gwen i säkerhet, sir. Vi täcker er, och möts bortom ravinen.
Okej.
- Stanna här. Jag avleder varelsen. - Merlin, du kan inte.
Jag vet vad jag gör, Mordred.
Nun de ge dei s'eikein kai emoisepe'essin hepesthai!
Vad hände?
Merlin?
- Draken? - Vi måste iväg.
Merlin!
Var är Mordred?
- Nej, Arthur. - Jag lämnar ingen riddare.
Jag såg Morgana. Mordred har gett oss en chans, vi får inte kasta bort den.
- Varför dödar du inte mig? - Dispyten gäller inte dig, Mordred.
Hur kan det vara det? Vi är av samma sort.
Aldrig.
Du bär upp din uniform bra, men båda vet vad som finns under.
Tror du att Arthur skulle tolerera dig, om han visste sanningen?
- Att en av hans riddare, är trollkarl? - En dag, kommer han att få veta.
En dag kommer vi att accepteras.
Din naivitet skulle vara charmig, om den inte var så farligt.
Var är Emrys?
- Emrys? - Vet du inte vem jag talar om?
- Det är ett namn, jag bara har hört. - Är han inte här, med dig?
Om han var, skulle vi inte båda känna närvaron av en sådan stor trollkarl?
Då har jag ingen användning för dig.
Skulle du angripa en av dina egna?
Jag är inte tillräckligt stark för att besegra dig, Morgana, men vet det här.
Ett sådant hat som ditt, kan aldrig segra.
Jag hoppas, att en dag kommer du att finna en kärlek och medkänsla-
-som fyller ditt hjärta.
Det är som Gaius beskrev.
Arianrhods gryta.
Var är trollkvinnan?
Gaius, säger att hon är en enstöring, Hon skyr manligt sällskap.
Hon får göra ett undantag. Vi har ont om tid. Guinevere vaknar när som helst.
- Vi har mer tinktur ... - Nej! Inte mer, jag riskerar inte det.
- Vi måste hitta henne. - Jag ska leta upp henne.
Du tror väl inte att det är gratis, eller hur?
Vad pratar du om?
Trollkvinnan. Hon gillar att betalas med kläder.
Hon kan inte gå till skräddaren.
Varför skulle en enstöring vara intresserad av kläder?
Jag vet inte, Arthur. Hon är trollkvinna, hon är inte normal, eller hur?
Inte länge till, min älskade.
Mordred! Jag trodde vi hade förlorat dig.
- Det trodde jag också. - Hur lyckades du fly från Morgana?
Inte ens hon, klarar av, en Riddare av Runda Bordet!
Allvarligt, Mordred.
Nu fattar jag. Merlin sa att hon hade problem med att få tag i kläder.
Vilka är ni? Varför kommer ni till den här heliga platsen?
Är du Dolma, Arianrhods gamla häxa?
Vem skulle jag annars vara?
Ser hon inte bekant ut?
Det är något ...
Vad säger ni? Varför muttrar ni?
Du ser bekant ut, trollkvinna.
Åh ...
Är det så?
Det är det.
Min herre, var är Merlin?
Vad har du gjort med min tjänare?
Åh, den gänglige pojken?
Om du dödar mig, får du aldrig se honom igen.
Jag är en gammal kvinna.
Är det inte naturligt, att jag vill ha lite säkerhet?
Pojken kommer att återlämnas till dig, när vi har avslutat vår affär.
Du vet varför vi är här.
Ingenting, är dolt från Dolma.
Skynda på nu, innan din drottning vaknar.
Lägg henne vid poolen.
Store kung, magin, som har snärjt din drottning, är verkligen stark.
Den kan bekämpas, den kan brytas, men den kan också få övertaget.
- Förstår du det? - Det gör jag.
Det vi försöker göra, kommer inte att bli lätt. Om vi misslyckas,-
-är din drottning förlorad för alltid. - Jag förstår.
Bra. När jag väcker Guinevere från hennes sömn,-
-måste hon gå ut i Arianrhods vatten, av egen fri vilja.
Endast då, bryts förtrollningen.
Men du ska veta, all magi som binder henne, kommer att kämpa emot.
Hur ska vi då lyckas?
Du, måste nå in till henne, Arthur.
Nå, den delen av din drottning, som är orörd, av det onda i Morgana.
- Finns det en sådan del? - Du måste tro att det finns en.
Förbered.
När hon vaknar, har du blott en liten stund.
Gielde ic thec thissa meowlessawole...
Gyden aeblaece.
- Var är jag? Vad har du gjort med mig? - Du har sovit under en lång tid.
- Bort från mig! - Min Guinevere ...
DIN Guinevere!? Din dumma, idiotiska människa.
Jag var aldrig din, och kommer inte att bli.
Du måste nå henne, Arthur, nå in, eller förlora allt.
- Vem är den där gamla gumman? - Du älskade mig en gång.
- Du är lättlurad, Arthur. - Och gör det fortfarande.
Det var ett trick, inget mer.
Ett knep för att ge Camelot, till dess rättmätiga drottning.
Jag tror inte det.
- Tro vad du vill. - Faktum kvarstår.
Nej! Det måste vara hennes egen vilja!
- Se på mig. Säg att du inte älskar mig. - Släpp mig!
Minns du när jag bad dig att gifta dig med mig? Minns du vad du sa?
Du sa "av hela mitt hjärta". Det är vad du sa, Guinevere.
Ingen undanflykt. Inget knep.
"Av hela mitt hjärta".
Av hela mitt hjärta.
Kom.
Yfel gaest ga thu fram thisselichaman.
Bith hire mod eft freo.
Ar ond heofonutungol sceal thurhswithan!
Jag är skyldig dig en stor tjänst. Vi båda, är det.
Om det något jag kan göra i gengäld, kanske en ny klänning?
- Arthur! - Hon gillar kläder.
- Det finns en sak. - Säg det.
Kom ihåg vad som räddade din drottning.
- Magi och trolldom. - Det var trolldom som förhäxade henne.
Det finns inget ont i trolldom, endast i mäns hjärtan.
Min begäran är, att du kommer ihåg det.
Du har mitt ord.
Glömmer du inte något?
- Jag tror inte det. - Pojken?
Ah. Naturligtvis. Jag tyckte väl att allt hade gått ovanligt smidigt.
Den pojken var din säkerhet, store kung!
Utan honom, skulle din drottning fortfarande vara förlorad.
- Det är nog inte helt sant ... - Och jag säger att det är det!
Du är skyldig honom, en större tjänst, än du kan ana.
Visst. Jag är ledsen..
Jag ska ge honom en ledig eftermiddag.
En dag, store kung, kommer du att hedra det sanna värdet, av de som omger dig.
Gå.
Arthur är en lycklig man.
Ja.
Inte bara för att han har Gwen. Att han har dig.
Han skulle snart hitta någon annan, som gör sysslorna.
Det är knappast någon börda.
Det var din magi, där borta, eller hur?
Var inte rädd. Jag avslöjar inte din hemlighet. Jag beundrar dig.
Det är inte lätt att göra så mycket, för så lite belöning.
- Jag söker inte belöning. - Erkännande då.
Mina vänner är säkra och mår bra, det är allt jag behöver.
Du ser, Merlin, vi har något gemensamt, trots allt.
Camelots framtid.
Jag vill att du berättar var Emrys finns.